FINT SKAL DET VÆRE
BESØG PÅ GODSET
- Jeg burde selvfølgelig besøge far. - Jaså?
- Det er min pligt at besøge far. - Det er det vel.
Og har jeg nogensinde undladt at gøre min pligt?
Livet er fuld af pligter.
Ikke at jeg har noget imod at besøge far.
Det er de håbløse folk, han omgiver sig med.
Det er din familie, Hyacinth.
Der er sorte får i selv de bedste familier.
- Gør du klar til inspektion, Richard? - Dav, Liz. Ja.
Hyacinth vil en tur ud på landet. Har du ikke lyst til at tage med?
Nej. Tak, men jeg har meget at lave.
Men det var sødt af dig at spørge.
Godmorgen, Elizabeth.
Hvor ser du ... afslappet ud.
Jeg burde også ordne haven, men Richard vil en tur på landet.
Noget kulturelt, selvfølgelig. Det skylder jeg Sheridan.
- God tur. - Der er god plads, hvis du ...
Tak, men jeg må hellere blive hjemme. Min mand ringer måske.
Det er dejligt, når de ringer. Richard ringer altid, når han er bortrejst.
Hvornår har jeg været bortrejst?
Jeg husker ikke, hvad anledningen var, men jeg husker, at du ringede.
Sjovt. Det føles ikke, som om jeg nogensinde har været væk herfra.
Nydeligt, Richard.
Hils din mand, når han ringer fra Det Fjerne Østen. Vi taler så tit om ham.
Det skal jeg nok. Tak.
Som for eksempel om, hvorfor han ikke er hjemme noget oftere.
- Mon deres ægteskab er lykkeligt? - Ja, han er jo næsten aldrig hjemme.
- Hvorfor kommer han så sjældent? - Rejsen er jo ikke helt billig.
Jeg håber ikke, han slæber en masse tropesygdomme med.
Vi må være opmærksomme på, -
- hvilket glas han drikker af til mine middagsselskaber.
Kør langsomt forbi nummer 23. Hun skal se min hat.
Vi kan køre over Langley eller over Ridley. Hvad vil du helst?
Kan du aldrig tage en beslutning selv?
Så kører vi ad landevejen over Langley.
Jeg ville foretrække, at vi kørte over Ridley.
Ved nærmere eftertanke kører jeg over Ridley. Jeg vender på tanken.
- Jeg burde kigge ind til far først. - Til venstre mod far.
Måske er det bedre at besøge far på tilbagevejen.
Nej, min samvittighed lader mig ikke i ro. Jeg må besøge far først.
Nej, vi bør nok køre til Carldon Hall, inden der kommer for mange til.
Javel ...
Jeg har brug for tid til at mande mig op til synet af Onslow, -
- der hælder øl i sig iført undertrøje.
- Hold øje med cyklisten. - Mine øjne er klistret til cyklisten.
- Kører vi ikke for hurtigt? - Jeg overholder fartbegrænsningen.
Du kørte alt for hurtigt forbi nr. 23.
Hun havde ingen mulighed for at se min hat.
- Pas på lastbilen. - Hvilken lastbil?
Kan du ikke engang se lastbilen?
Den holder parkeret derhenne.
Skal jeg holde øje med en parkeret lastbil i den modsatte vejbane?
Jeg bryder mig ikke om dit tonefald, Richard.
Jeg skifter tonefald.
- Stop! - Hvad nu?
Jeg kan ikke farte omkring på landet. Jeg er nødt til at besøge far.
Jeg bør ikke holde og spærre vejen.
- Hvor kunne Daisy ægte Onslow? - Hun elskede ham vel.
Sludder. Hvordan kan man elske en Onslow? Han synger på busture.
Jeg beder til, at ingen fra vores eget samfundslag ser mig her.
Det er en skandale, at far skal bo her. Det passer sig ikke.
Folk skal tro, at jeg stammer fra et hjem med klaver.
Jeg har aldrig rørt din mand. Jeg ville ikke røre ham med en ildtang.
Selv om jeg ellers ikke har noget imod et varmt jern.
Det er ikke min skyld, hvis din mand er vild med mig.
Det må være hans problem.
Så os gøre hvad? Hun lyver.
Jeg er ligeglad med, hvad du har fundet i hans bil. Det er ikke mine.
- Brænder huset? - Hyacinths bil holder udenfor.
- Åh, Gud. - Det er ikke meget galt.
Vi må skændes en anden gang. Nå, det er der, jeg mistede det par.
Hjælp mig med at rydde op. Hvorfor kommer Hyacinth her?
- Hun vil vel besøge far. - Hun bør give tre måneders varsel.
- Sæt vand over til te. - Står Onslow op?
Kun Tredje Verdenskrig kan få ham op.
Lad den ligge.
I har vækket hunden.
- Godmorgen, Onslow. - Du skal ikke hilse på ham.
Dæmp dig lige, skøre tæve. Det gælder også dig, hund.
- Ryger du ikke for meget, Rose? - Det holder på figuren.
- Og hun holder den til mange. - Luk i, Onslow.
- Er der et krus til mig? - Du kan drikke resten af min te.
- Hvordan har far det? - Han er blød i knolden.
- Han bliver mere og mere gak. - Bor hunden i bilen?
- Jeg taler om far. - Gid han boede i bilen.
Hvem er så en dejlig tøs? Det er i hvert fald ikke din Hyacinth.
- Hvor har hun den hat fra? - Den er bemærkelsesværdig, ikke?
Hvordan holder du det ud dag ud og dag ind?
- Man vænner sig til det. - Det er det, der skræmmer mig.
- Hvor længe har du haft hunden? - Hun kom til i sidste uge.
Jeg tænkte, hun kunne sove i sengen hos os. Men hun foretrækker bilen.
- Har du aldrig haft hund? - Hyacinth kan ikke tåle svineriet.
Vi to burde gå ud og få os en lille én en dag. Hvad skal l i dag?
Hyacinth holder af at se, hvordan adelen bor. Vi skal til Carldon Hall.
Carldon Hall? Det lyder dødtrist.
Det bliver det sikkert også. Det er som regel.
- Hvor er den møgmær? - Oppe ovenpå.
Jeg river øjnene ud på hende.
- Hvem er hun? - Sikkert konen til en af Roses fyre.
Lidt mere te, Hyacinth?
Bør vi ikke hjælpe Rose?
Rose skal nok klare sig.
- Hun er meget erfaren. - Og det er årsag til al balladen.
Stakkels far ligger syg og må høre på sin yngste datters udskejelser.
- Hvad siger far til de spektakler? - Det tager han sig ikke af.
Han lever i sin egen verden.
Må jeg for resten prøve din hat, inden du går?
Onslow kan ikke fordrage at se mig med hat. Nej, nu lyver jeg.
Onslow lægger ikke engang mærke til mig i sexet, sort undertøj.
- Kan Rose klare sig? - Ja da.
Hun har et godt tag på konerne. Og et endnu bedre tag i mændene.
Der er nogen på vej ned ad nedløbsrøret -
- klædt i elefanthue og kappe. Kan det være en røver?
Nej, det er ikke en røver. Det er din svigerfar.
Hvad laver han dog?
l denne uge er han Kaptajn Midnat.
Han spreder rædsel blandt alle skurke.
Men duer han til at klatre?
Næ.
- Skal vi ikke hente ham hjem? - Det er ikke umagen værd.
Han er på vej hen for at redde damen på posthuset.
Hun er åbenbart i kløerne på nogle hårløse grønne rummænd, -
- der er syge efter at kaste sig over en hvid kvinde.
- Det bør vi ikke fortælle Hyacinth. - Den er jeg med på.
- Hvordan får vi ham tilbage? - Et par af kunderne følger ham hjem.
Det er posthuset. De bringer ud.
Du har ret. Det ville pynte med lidt maling.
Jeg må have fat i håndværkerne.
- Kan Onslow ikke ordne det? - Onslow?
Næ, han duer kun til at drive den af.
Vi advarede dig mod ham.
Om ikke andet er han konsekvent.
Hør efter. Man kan ikke høre dem skændes.
Der er blevet dødsensstille.
Jeg har advaret Rose om, at hendes livsstil en dag ville ende i tragedie.
lngen kan vise så meget ben og forvente forsynets nåde.
Jeg kan ikke engang høre Rose ryge.
Du tror vel ikke ...
- Rose plejer ikke at være voldelig. - Hvad med den anden kvinde?
- Mænd. - De er alle sammen nogle svin.
Det er os kvinder, som lider.
Det hedder, 'det er vi kvinder, der lider'.
- Han skal nok få betalt. - Den er jeg med på.
Jeg skal hjem og lave mad til ham nu. Du må have det.
Rose ved, hvad det vil sige at lide.
Du er en skid over for din kone, din ...
Hvordan jeg ved det? Det skal jeg sige dig. Hun har lige været her.
Nu er han nok glad.
Far er ikke på sit værelse. Han burde ikke være alene ude.
Han er i hænderne på et par kunder. Sandsynligvis kvinder.
Hvor betænksomt. Han hjælper dem sikkert over gaden.
Og du kan få dine erotiske billedbøger tilbage.
- En kop te til? - Nej tak, Daisy.
Og ikke det sorte gummitøj.
Den telefonsamtale har du ikke godt af at høre.
Så god var du heller ikke.
Med det, du har, når du aldrig videre end side 22.
Kør. Jeg har fået nok.
Nok er Daisy gift med Onslow, men at lade ham drikke af sit krus ...
Det er altid noget, at Rose skejer ud med en mand med boglige interesser.
Du har gjort din pligt. Besøgt din far.
Jeg kan ikke tro, at han har kastet sig over damen på posthuset.
Så ved vi da, at han er ved godt helbred.
Det har sikkert en naturlig forklaring.
Han blev sikkert svag af at slikke frimærker og snublede ind i hende.
Stakkels far.
- Jeg har nu ondt af Dickie. - Hun ser alt.
Jeg tror faktisk, Hyacinth kan se gennem panelerne ind til skidtet.
Hvis vi alle tog fat, kunne vi hurtigt få sat skik på det køkken.
Glem det.
Der bliver din far ført hjem. Skal jeg standse?
Nej, det er for pinligt.
Han virker glad.
Det er ikke en opførsel, der passer sig for Kaptajn Midnat.
Parkeringen koster 50 pence.
- Kan vi ikke holde oppe ved huset? - Det er forbeholdt familien.
Jeg har korresponderet med fruen fra tid til anden vedrørende velgørenhed.
Hun må h uske mit særlige brevpapir.
Safrangult med tilhørende konvolutter.
- De må benytte p-pladsen. - Vi tilhører ikke pøblen.
Min søn går på universitetet.
- Min mand besidder en vigtig post. - Jeg vil helst blandes udenom.
Enorme pengesummer går gennem hans hænder.
De skal parkere på p-pladsen.
Det er ikke værd at forstyrre Hans Nåde.
Kør, Richard.
- Hvorfor ender vi altid her? - Det er lige op til familiens bolig.
En skønne dag fanger jeg lordens eller ladyens øje, -
- og så falder vi i snak.
Så får vi se, hvem der må parkere på det private parkeringsområde.
Jeg har ikke set nogen derinde endnu.
Vær tålmodig, Richard.
Husk på, at aristokratiets manerer er upåklagelige.
Når først jeg har fået øjenkontakt, er de næsten nødt til at bede os til te.
Det er temmelig usandsynligt.
Aristokratiet har sans for kvalitet. Hvorfor tror du, jeg har denne hat på?
Lad dem komme forbi, Richard.
Vi venter på Hans Nåde.
- Jeg troede, De blot var besøgende. - Ja, den fejl begår mange.
- l tror, det er løgn ... - Hvor meget har du, Rose?
Er der en bakke, vi kan holde på? Tøsen her er lidt svært at få i gang.
Det tror jeg gerne.
Har du set en meget velpoleret bil? Forskræmt mand. Kvinde i stor hat.
- En rigtig heks. - Ja, det er dem.
- Skal vi ikke gå videre? - Vær nu tålmodig. Nyd billedet.
- Jeg har kigget på det i ti minutter. - Ægte kunst kan nydes i evigheder.
- Det føles også som en evighed. - Vi går, når jeg har set familien.
- Hvad er ideen i det? - Jeg vil lære dem at kende.
- Du er ikke nogen i deres øjne. - Krage søger mage.
De vil kunne se mine sande kvaliteter.
- Er det ikke et dejligt billede? - Hvornår traf jeg sidst ladyen?
- Hvornår har du truffet hende? - Første gang var ved havefesten.
Du var bare blandt tilskuerne.
Hun kiggede helet tiden på mig. Hun bemærkede mit fornemme væsen.
Sidste gang, vi sås, har vel været middagen -
- efter gallaforestillingen af ''Svanesøen''.
De kender familien. Personligt.
Hendes Nåde og jeg har jo udført velgørenhedsarbejde sammen.
- Hvornår? - Haveselskabet.
Og vores familier har visse bånd.
Min far er ingen novice, når det drejer sig om at føre et sværd.
Er du deroppe, Dickie?
- Giv Hyacinth to dyt, hvis du er der. - Onslow.
Du må have fortalt ham det. Hvor vi skulle hen.
- Jeg lod vist en bemærkning falde. - Du har så godt som indbudt ham.
Nu er han her. Vi kan ikke bare løbe vores vej.
Jeg vil ikke ses her sammen med en mand, der drikker øl iført undertrøje.
Kun når han har råd.
Hyacinth bliver ikke glad for at se os.
Parkeringsvagten var ret lækker, ikke?
Hvorfor vil du være sammen med Hyacinth?
Det vil jeg sgu heller ikke. Det er din far, der er senil, ikke mig.
Vi er her for at redde stakkels Dickie.
Staklen trænger til at blive reddet og komme med ud og få skyllet halsen.
- Hvad fanden skal det forestille? - Det er kunst.
Jeg ville ikke pakke mine fritter ind i det.
Hvad siger du til det her, Rose?
De kommer denne vej. Følg med.
Richard.
Kan jeg hjælpe Dem? Her er faktisk ikke adgang for offentligheden.
Det er i orden. Jeg er en ven af familien.
Så jeg vil råde Dem fra at bruge den tone over for os.
Vi gemmer os blot for nogle simple personager, der forfølger os.
Man løber ind i de særeste typer her.
Hvordan skulle jeg vide, at det var Hans Nåde? Han lignede en gartner.
Han må være meget langt nede i aristokratiets rækker.
Det er uanstændigt. Hvad Ligner det at ligne en gartner?